Особливості діяльності університетських аналітичних центрів в Україні. - Крижановська , В. (Педагогічна освіта: Теорія і практика. Психологія. Педагогіка., 2025)
Актуальність дослідження зумовлена зростанням ролі університетів як осередків аналітичної та експертної діяльності в умовах воєнних викликів, цифрової трансформації та інтеграції України до європейського освітнього простору. Університетські аналітичні центри дедалі частіше виступають майданчиками для вироблення освітньої політики, громадського діалогу та наукового консультування органів влади, що підкреслює необхідність комплексного оцінювання ефективності їхньої діяльності. Мета статті полягає в оцінюванні ефективності функціонування університетських аналітичних центрів України на основі аналізу їхніх організаційно-управлінських, змістово-методичних і комунікаційно-аналітичних характеристик. Завдання дослідження охоплюють визначення сучасного стану, особливостей і потенціалу розвитку університетської аналітики як складової системи управління вищою освітою. У процесі дослідження розроблено та обґрунтовано критеріальний підхід, який включає три блоки оцінювання: організаційний, змістово-методичний і комунікаційний. Для збору емпіричних даних застосовано контент-аналіз відкритих джерел, аналітичних продуктів і публічних матеріалів українських університетських аналітичних центрів. Проаналізовано діяльність п’яти провідних центрів: Міждисциплінарного науково-освітнього центру протидії корупції в Україні (ACREC), Школи політичної аналітики НаУКМА, Навчально-наукового центру «Карпатський інститут аналітики» Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника, Центру соціальних досліджень та Дослідження фейків і пропаганди у російській науці Сумського державного університету. Результати дослідження показали, що більшість центрів демонструють розвинену тематику досліджень, активну комунікаційну діяльність і прагнення до міжнародної інтеграції. Водночас окремі центри стикаються з низкою викликів — відсутністю нормативного регулювання, сталої системи моніторингу ефективності, нестачею фінансових і кадрових ресурсів. Визначено тенденцію до посилення міжуніверситетської співпраці, розширення участі у міжнародних проєктах, зростання значення аналітичної експертизи у формуванні державної та освітньої політики. Зроблено висновок, що університетська аналітика є вагомим інструментом підвищення якості управління системою вищої освіти, формування стратегічного бачення її розвитку та зміцнення взаємодії між академічним середовищем, суспільством і державою. Для подальшого утвердження цього напряму необхідні цілеспрямовані кроки щодо методичного, правового та комунікаційного зміцнення аналітичних центрів при університетах України.