Педагогічна освіта: Теорія і практика. Психологія. Педагогіка.
Проблематика: «Педагогічна освіта: теорія і практика. Психологія. Педагогіка» – електронне наукове фахове видання, яке дозволяє читачам опрацьовувати наукові доробки з інтегрованого дослідження галузі освіти. У журналі публікуються розвідки вітчизняних і зарубіжних учених, присвячені актуальним проблемам педагогіки і психології; результати фахових, теоретичних і експериментальних досліджень психологічної і педагогічної галузей освітянського напрямку наукового знання та методичного забезпечення педагогічного процесу за результатами авторських наукових пошуків. Видання спрямоване на поширення досліджень за наступними напрямами: Педагогічні науки: методологічні основи педагогічної освіти; історія вітчизняної та зарубіжної педагогічної думки; педагогічна компаративістика; соціальна педагогіка; освітні, педагогічні науки; дошкільна освіта; початкова освіта; професійна освіта. Психологічні науки: теоретичні основи психології; практика психологічної допомоги. Адресовано усім, хто цікавиться проблемами розвитку сучасної освіти та її впливом на соціально-економічний, духовний і культурний розвиток суспільства. Фаховість: електронне наукове фахове видання «Педагогічна освіта: теорія і практика. Психологія. Педагогіка» включено до переліку наукових фахових видань України (Категорія «Б»), у яких можуть публікуватися результати дисертаційних робіт на здобуття наукових ступенів доктора наук і доктора філософії (PhD) зі спеціальностей: 011 – «Освітні, педагогічні науки»; 012 – «Дошкільна освіта»; 013 – «Початкова освіта»; 015 – «Професійна освіта (за спеціалізаціями)») (Затверджено наказом Міністерства освіти і науки України №886 від 02.07.2020р.). 053 - "Психологічні науки" (Затверджено наказом Міністерства освіти і науки України №1471 від 26.11.2020р.) Засновник:Київський столичний університет імені Бориса Грінченка Київський столичний університет імені Бориса Грінченка утворений 26 грудня 2023 року шляхом злиття Київського університету імені Бориса Грінченка і Муніципального закладу вищої освіти «Київської Академії мистецтв» та є їх правонаступником (на підставі рішення Київської міської ради від 23.06.2022 р. №4754/4795). Індексується Google Scholar, Research Bible Index Copernicus , <a href="https://doaj.org/toc/2412-2009?source=%7B%22query%22%3A%7B%22bool%22%3A%7B%22must%22%3A%5B%7B%22terms%22%3A%7B%22index.issn.exact%22%3A%5B%222311-2409%22%2C%222412-2009%22%5D%7D%7D%5D%7D%7D%2C%22size%22%3A100%2C%22sort%22%3A%5B%7B%22created_date%22%3A%7B%22order%22%3A%22desc%22%7D%7D%5D%2C%22_source%22%3A%7B%7D%2C%22track_total_hits%22%3Atrue%7D" target="_blank" rel="noopener" data-saferedirecturl="https://www.google.com/url?q=https://doaj.org/toc/2412-2009?source%3D%257B%2522query%2522%253A%257B%2522bool%2522%253A%257B%2522must%2522%253A%255B%257B%2522terms%2522%253A%257B%2522index.issn.exact%2522%253A%255B%25222311-2409%2522%252C%25222412-2009%2522%255D%257D%257D%255D%257D%257D%252C%2522size%2522%253A100%252C%2522sort%2522%253A%255B%257B%2522created_date%2522%253A%257B%2522order%2522%253A%2522desc%2522%257D%257D%255D%252C%2522_source%2522%253A%257B%257D%252C%2522track_total_hits%2522%253Atrue%257D&source=gmail&ust=1687861101418000&usg=AOvVaw2x9OBaBrSPkkpPNXP-4B9B">DOAJ ISSN 2311-2409 (Print) ISSN 2412-2009 (Online) DOI: 10 .28925/2311-2409. Представлене в каталозі бібліотеки: Національна бібліотека України ім. В. І. Вернадського, Україна УДК 37 Свідоцтво про державну реєстрацію електронного наукового фахового видання ідентифікатор медіа – R40-04529, видане Національною радою з питань телебачення і радіомовлення 30.05.2024 р. (реєстрація)
Київський столичний університет імені Бориса Грінченка
Наукова етика й доброчесність в обіймах штучного інтелекту
У статті розглядається проблема активного впровадження генеративного штучного інтелек- ту в наукову та дослідницьку діяльність. Представлено переваги та ризики штучного інтелек- ту при виконанні науковцями дослідницьких завдань, аналізується ставлення молодих дослід- ників до використання штучного інтелекту. Зазначено, що застосування інструментів ШІ при виконанні наукових досліджень потребує чіткого визначення нових вимог до дослідника та його наукового доробку, корегування і доповнення норм наукової етики, розробки нової інституційної політики академічної доброчесності як на рівні держави, так і закладів вищої освіти. Досліджено сучасний стан наукової етики в умовах стрімкого розвитку генеративного штучного інтелекту (ШІ) та його активного впровадження в наукову діяльність. Особливу увагу приділено ставлен- ню молодих науковців до використання інструментів ШІ при підготовці дослідницьких текстів, а також аналізується роль академічної доброчесності як регулятора цієї діяльності. Використано теоретичні та емпіричні методи, зокрема анкетування аспірантів спеціальності «Освітні науки» Київського столичного університету імені Бориса Грінченка. Результати дослі- дження демонструють амбівалентне ставлення здобувачів до ШІ: з одного боку — високий рівень зацікавленості й використання цифрових інструментів, з іншого — побоювання щодо ризиків порушення етичних норм. На основі отриманих даних сформульовано рекомендації щодо онов- лення принципів наукової етики з урахуванням сучасних викликів та запропоновано напрями для розвитку політики академічної доброчесності. У статті зроблено спробу розробки рекоменда- цій і визначення принципів використання генеративного ШІ в освіті та науковій діяльності, за- значено на необхідності створення в Україні законодавчої бази щодо унормування використання генеративного штучного інтелекту.
Авторське право (c) 2025 Педагогічна освіта: Теорія і практика. Психологія. Педагогіка.
Моніторинг освітніх потреб корпорації як ключовий інструмент організації корпоративного навчання та розвитку персоналу
Стаття присвячена дослідженню моніторингу освітніх потреб корпорації як стратегічного інструменту корпоративного навчання та розвитку персоналу. У сучасному бізнес-середовищі технологічні зміни та глобальні виклики вимагають безперервного оновлення компетенцій пра- цівників. Автор підкреслює, що традиційні освітні програми часто не встигають за динамікою ринку, що робить корпоративне навчання ключовим фактором конкурентоспроможності ор- ганізацій. Моніторинг освітніх потреб розглядається як системний процес, який включає ана- ліз знань і навичок персоналу, визначення прогалин у компетенціях та прогнозування майбутніх запитів на навчання. Запропоновано модель моніторингу, що охоплює три рівні: організаційний, операційний та індивідуальний. Розглянуто роль сучасних підходів до аналізу освітніх потреб, зокрема використання аналітичних даних та оцінки компетенцій персоналу для формування ефективних навчальних програм. Дослідження доводить, що ефективний моніторинг освітніх потреб сприяє підвищенню продуктивності працівників, адаптації до змін бізнес-середовища та формуванню культури безперервного навчання, що є критично важливим для довготривало- го успіху компаній. Окрему увагу приділено впровадженню адаптивних навчальних стратегій, що забезпечують відповідність корпоративного навчання реальним викликам бізнесу. Також проа- налізовано роль керівництва компанії у створенні ефективної системи управління знаннями. Ви- сновки дослідження можуть бути корисними для HR-фахівців, освітніх менеджерів і керівників, які прагнуть вдосконалити процеси навчання в корпораціях (організаціях).
Стратегічні орієнтири сучасної середньої освіти у міжкультурному вимірі
У запропонованій статті проаналізовано наукові джерела та нормативно-правові документи державного рівня у сфері реформування освіти в Україні. Визначено стратегічні орієнтири сучасної середньої освіти у міжкультурному вимірі, а саме: глобалізація та євроінтеграція освіти (запрова- дження світових освітніх стандартів і правил, міжнародних програм обміну, спільних дослідниць- ких проєктів, інтернаціоналізованих навчальних планів і програм «з міжнародною орієнтацією у змісті освіти», які спрямовані на підготовку здобувачів освіти до діяльності у міжнародному культурному середовищі), демократизація і гуманізація освіти (орієнтація на особистість здобу- вача освіти, його індивідуальність, створення сприятливого виховного середовища та належних умов для самореалізації учнів, розвитку їх творчих здібностей і розкриття потенціалу особисто- сті), реалізація компетентнісно зорієнтованого навчання (розвиток компетентностей, які фор- муються в індивіда починаючи з середньої школи), інноватизація в освіті (використання сучасних технологій, тобто навчання з використанням технічного обладнання, програмних засобів, знань, умінь і навичок користування інструментами інформаційно-комунікаційних технологій), цифро- візація освіти, впровадження адаптивного навчання (використовує різні принципи, середовища, технології, педагогічні умови, заходи, методи і вправи для адаптації учнів до певних обставин, а також, навпаки, пристосовує ці освітні інструменти до суб’єктів навчання, виокремлюючи най- більш ефективні та дієві з них для кожного виду навчальної діяльності), відкритість та автоно- мізація освіти (цілі освіти враховують додаткові освітні потреби учнів, в т. ч. культурні, етнічні та ін., а суб’єкти освітньої діяльності можуть самостійно приймати рішення щодо академічних, організаційних, фінансових, кадрових та інших питань), реалізація в сучасній середній освіті ідей травма-інформованого підходу та соціально-емоційного навчання. Підкреслено необхідність за- стосування травма-інформованого підходу та застосування вчителями соціально-емоційного навчання для створення безпечного освітнього середовища здобувачів освіти.
Подолання страху помилок у студентів першого курсу нефілологічних спеціальностей для підвищення ефективності занять з англійської мови
У статті розглядається проблема страху помилок як одного з основних психологічних бар’єрів у ви- вченні англійської мови студентами нефілологічних спеціальностей. Зазначається, що страх зро- бити помилку може суттєво знижувати мовну активність і ускладнювати формування комуніка- тивних навичок. Мета статті — визначити способи подолання страху помилок у студентів пер- шого курсу нефілологічних спеціальностей як фактор підвищення ефективності занять з англійської мови. У процесі роботи вирішувалися такі завдання: розкрити психологічну природу страху помилок та його вплив на процес оволодіння іноземною мовою; проаналізувати сучасні підходи до виправлен- ня помилок у навчанні англійської мови; запропонувати комплекс вправ, спрямований на подолання страху помилок, розвиток комунікативних навичок у студентів і створення підтримуючого освіт- нього середовища. Виявлено, що значна кількість досліджень розкривають суттєвий вплив страху помилок на ефективність засвоєння іноземної мови, який може бути пов’язаний з особистістю са- мого студента, з особистістю викладача, а також з умовами та організацією навчального процесу. Проаналізовано, що у навчанні іноземної мови оптимальним є застосування толерантного підходу до виправлення помилок, не перериваючи відповідь. Запропоновано комплекс вправ для студентів пер- шого курсу спеціальності «Журналістика» з фокусом на комунікативній меті і змісті висловлювання без надмірного акцента на помилках, що сприяє подоланню страху помилок, формуванню комуніка- тивних навичок, впевненості у спілкуванні та підвищенню ефективності занять з англійської мови у закладі вищої освіти
Дидактичні засади інтеграції інноваційних технологій у професійну підготовку майбутніх фахівців з бібліотечної, інформаційної та архівної справи в закладах вищої технічної освіти
У статті розглядаються дидактичні засади професійно-практичної підготовки майбутніх фахівців з бібліотечної, інформаційної та архівної справи в закладах вищої технічної освіти. В умовах стрім- кого розвитку цифрових технологій та зростаючого попиту на систематизацію інформації тради- ційні дидактичні підходи потребують адаптації до потреб інформаційного суспільства. У досліджен- ні наголошується на інтеграції інноваційних технологій, таких як цифрові архіви, автоматизовані системи документообігу, віртуальна реальність та штучний інтелект, в освітній процес для підви- щення професійних компетенцій. Ці технології сприяють створенню інтерактивного, адаптивного та персоналізованого навчального середовища, яке сприяє розвитку критичного мислення, інфор- маційної грамотності та аналітичних навичок. Аналіз висвітлює ключові дидактичні принципи — науковість, доступність, систематичність, наочність, зв’язок теорії з практикою — та їх тран- сформацію в умовах цифровізації. У статті підкреслюється важливість міждисциплінарних підходів, поєднання традиційних педагогічних методів із сучасними інструментами, такими як гейміфікація, проєктне навчання та цифрові симуляції, для підготовки фахівців до динамічних професійних викли- ків. Аналіз наукової літератури показав, що дидактичні принципи є динамічними регуляторами, які потребують гнучкості, щоб відповідати технологічним і соціальним змінам. Отримані результати свідчать на користь цілісної освітньої моделі, яка поєднує методологічну строгість з інноваційни- ми технологіями, щоб забезпечити підготовку випускників до безперервного професійного розвитку та ефективного управління інформаційними ресурсами. Це дослідження робить внесок у дискусію про оптимізацію професійної підготовки в галузі бібліотечної, інформаційної та архівної справи, пропону- ючи освітянам ідеї для розробки навчальних програм, що відображають сучасні вимоги галузі.
Формування професійної готовності майбутніх педагогів до роботи в початкових класах нової української школи
У статті розкрито проблему формування професійної готовності майбутніх учителів почат- кових класів до роботи в умовах реалізації реформи «Нова українська школа». Проаналізовано виклики, спричинені трансформацією системи освіти, впровадженням компетентнісного під- ходу, дитиноцентризму та змін у методиках навчання й оцінювання. Окреслено основні вимоги до педагогів, що випливають із концептуальних засад НУШ, зокрема: здатність до впроваджен- ня інновацій, використання інтерактивних технологій, створення інклюзивного середовища та підтримки партнерської взаємодії в освітньому процесі. Запропоновано структурну модель професійної готовності майбутнього вчителя, яка включає складники: екзистенційно-ціннісна професійна умотивованість, інтелектуально-педагогічна професійна обізнаність, професійна діяльність в умовах реформи «Нова українська школа», рефлексія результатів професійної діяль- ності. У статті підкреслено необхідність постійного професійного розвитку педагогів як умови ефективного впровадження реформи та формування компетентної особистості учня почат- кових класів
Педагогічний кейс як інструмент підготовки майбутніх учителів: аналіз досліджень, теоретичні засади та практична реалізація
У статті розглянуто педагогічний кейс як ефективний інструмент професійної підготовки майбутніх учителів у контексті модернізації вищої педагогічної освіти. Обґрунтовано актуаль- ність його впровадження в освітній процес відповідно до вимог нових професійних стандартів і суспільного запиту на компетентного, інноваційно орієнтованого вчителя. Здійснено аналіз су- часних вітчизняних і зарубіжних досліджень, що висвітлюють дидактичний потенціал кейс-ме- тоду, його роль у розвитку критичного мислення, професійної рефлексії та здатності до са- мостійного прийняття педагогічних рішень. Показано, що навчання на основі кейсів відповідає конструктивістській парадигмі, орієнтує здобувача освіти на глибоке осмислення педагогічних ситуацій і вироблення власної професійної позиції. У межах статті окреслено методологічні під- ходи до створення педагогічного кейсу, визначено джерело його змістового наповнення, запро- поновано алгоритм дій під час розроблення кейсу та правила його ефективного використання. Презентовано авторський кейс, присвячений засвоєнню закономірностей, принципів і методів навчання та виховання, наведено приклади завдань, форм організації студентської взаємодії й критерії оцінювання результатів навчання. Зроблено висновок щодо потенціалу кейс-методу як освітнього інструменту та окреслено перспективи подальших досліджень.
Педагогічний потенціал сучасних українських періодичних видань для дітей молодшого шкільного віку
У запропонованій статті розкривається педагогічний вплив сучасних українських періодичних видань на дітей молодшого шкільного віку. Визначено особливості методики використання ди- тячих періодичних видань у навчальному процесі та поза ним. Зорієнтовано на важливості чер- гування класних та позакласних занять з використанням сучасних дитячих періодичних видань та вказано на ефективність плавного переходу від однієї теми до іншої з обов’язковими домаш- німи творчими завданнями у 2–4 класах. Експериментально перевірено ефективність викори- стання мультимедійних засобів навчання, які допомагають дітям глибше вникнути у матеріал журналів, емоційніше сприйняти його. У статті висвітлюються назви найпопулярніших сучасних українських періодичних видань для дітей молодшого шкільного віку та аналізується відповідність їх змістового наповнення Дер- жавному стандарту початкової освіти України. Описано цикл дослідницьких занять з визначен- ня педагогічного потенціалу дитячих періодичних видань для учнів молодшого шкільного віку, котрий побудований на дидактичній, ігровій основах. Доведено, що пробудження загального інтересу вихованців до дитячих періодичних видань ство- рює умови для вияву їхніх індивідуальних здібностей, здатностей провадити дослідницькі спо- стереження. Така робота уможливлює поглиблене вивчення психічних особливостей учнів, дослі- дження їх інтелектуального рівня, а також впливає на етичний та естетичний розвиток учнів
Підготовка вихователів до формування просторово-часових орієнтувань у дітей раннього та дошкільного віку
У статті розкриваються особливості сприйняття простору й часу у дітей раннього та до- шкільного віку, обґрунтовується роль педагога, здатного ефективно формувати просторо- во-часові орієнтування дітей раннього віку в освітньому процесі закладу дошкільної освіти, враховуючи надзвичайну важливість просторових та часових уявлень для розвитку дитини. Представлено результати експериментального дослідження щодо готовності студентів до формування просторово-часових уявлень дітей раннього та дошкільного віку в освітньому просторі закладу дошкільної освіти; схарактеризовано критерії, показники та рівні готовності студентів до здійснення формування просторово-часових уявлень дітей раннього та дошкіль- ного віку в освітньому процесі закладу дошкільної освіти; окреслено складові готовності студен- тів до здійснення формування просторово-часових уявлень дітей раннього та дошкільного віку в освітньому просторі закладу дошкільної освіти: мотиваційний, змістовий, діяльнісний, резуль- тативно-оцінювальний.
Реформування базової середньої освіти: нормативно-правове регулювання викладання предметів громадянської та історичної освітньої галузі .
статті розглядаються правові аспекти професійної діяльності вчителя в контексті рефор- мування освітньої галузі України, з особливим акцентом на громадянську та історичну освіту. Здійснено аналіз нормативно-правової бази, що регулює діяльність педагогічних працівників в умовах впровадження Нової української школи та запровадження компетентнісного підходу до навчання, зокрема Закону України «Про освіту», Закону України «Про повну загальну середню освіту», Державного стандарту базової середньої освіти та Професійного стандарту «Вчитель закладу загальної середньої освіти». Розглянуто специфіку правового статусу вчителя грома- дянської та історичної освіти, його права, обов’язки та відповідальність. Автор аналізує трансформацію професійних вимог до вчителя в умовах децентралізації освіти та розширення автономії закладів освіти. Особлива увага приділяється правовим механізмам захисту академічної свободи вчителя під час викладання суспільно-політичних та історичних дисциплін, що мають лише дискусійний характер. Також проаналізовано роль педагога як менто- ра освітнього процесу. У роботі висвітлюються невідповідність динамічно змінним умовам соціального буття норма- тивного регулювання професійного розвитку вчителів історії та громадянської освіти, зокрема, сертифікації, підвищення кваліфікації та атестації. Проаналізовано міжнародний досвід право- вого забезпечення діяльності вчителів суспільнознавчих предметів та можливості врахування міжнародного досвіду в подальшій законотворчій діяльності щодо українських реалій. Визначено перспективні напрями вдосконалення професійного розвитку вчителів громадянської та історичної освіти з метою підвищення якості викладання предметів громадянської та істо- ричної освітньої галузі в контексті формування громадянських компетентностей учнів, які здо- бувають базову середню освіту. На основі проведеного аналізу авторка формулює пропозиції щодо вдосконалення законодавчо- го забезпечення професійної діяльності вчителів громадянської та історичної освіти, зокрема у частині посилення правових гарантій професійної автономії, захисту від політичного тиску та розширення можливостей для інноваційної педагогічної діяльності. Обґрунтовано необхід- ність розробки спеціалізованих нормативних документів, що враховують специфіку викладання предметів громадянської та історичної освіти в умовах суспільних трансформацій
Педагогічний патронаж сімей з дітьми раннього віку в умовах соціально-політичної кризи .
У статті розглянуто сучасні виклики, що постали перед українською сім’єю як ключовим соціаль- ним інститутом у зв’язку з війною. Акцент зроблено на необхідності створення безпечних умов та підтримки дітей раннього віку, що перебувають у стані підвищеної вразливості; визначено роль закладів дошкільної освіти як партнерів родини у створенні безпечного освітнього просто- ру. Обґрунтовано актуальність педагогічного патронажу як цілісної, системної підтримки сі- мей у кризових умовах. Представлено результати дослідження, спрямованого на вивчення рівнів сформованості у батьків навичок підтримки безпеки дітей раннього віку (у межах діагностики з’ясовано, що лише 27 % батьків мають високий рівень сформованості таких навичок, тоді як більшість (42 %) виявляє середній, а 31 % — низький рівень). Підкреслено, що батьки з середнім і низьким рівнем сформованості зазначених навичок часто відчувають тривожність, демон- струють педагогічну пасивність або неусвідомлення впливу безпеки на розвиток дитини. Ви- світлено методичний інструментарій педагогічного патронажу, що включає виявлення потреб родини, психосоціальну підтримку, просвітницьку роботу та координацію взаємодії ЗДО з інши- ми соціальними інституціями. Визначено, що ефективний педагогічний патронаж сприяє форму- ванню батьківської відповідальності, підвищує рівень поінформованості щодо захисту дитини та є запорукою створення умов для її повноцінного розвитку навіть в умовах соціально-політичної нестабільності.
Педагогічна інтернатура: як «втримати» молодого вчителя в школі
У статті розглянуто актуальні питання організації педагогічної інтернатури як ефективного механізму адаптації молодих педагогів до професійної діяльності. Висвітлено ключові аспекти, що забезпечують успішне професійне становлення вчителів-початківців, зокрема роль настав- ництва, андрагогічного підходу та створення сприятливого мікроклімату в закладах освіти. Особливу увагу приділено проблемі професійного вигорання та заходам його попередження. Про- аналізовано нормативно-правову базу педагогічної інтернатури, включаючи Закон України «Про повну загальну середню освіту» та Положення про педагогічну інтернатуру. Визначено основні етапи педагогічної інтернатури, такі як професійно-педагогічна адаптація, мотивація, форму- вання компетентностей та наставництво. Наголошено, що наставництво є центральним компонентом педагогічної інтернатури, оскіль- ки воно не лише забезпечує новопризначеним учителям професійну підтримку, але й сприяє під- вищенню їхньої впевненості у власних силах. Розкрито значення створення довірливих партнер- ських відносин між інтернами та наставниками, які сприяють ефективній комунікації та профе- сійному розвитку. Також підкреслено важливість залучення керівництва закладів освіти до коор- динації та моніторингу процесу педагогічної інтернатури. Наведено рекомендації щодо вдосконалення роботи з молодими педагогами, зокрема організації професійного супроводу, оцінки їхньої діяльності та підтримки інноваційних ідей. Зроблено ви- сновок, що педагогічна інтернатура є важливим інструментом збереження кадрового потенці- алу в системі освіти, сприяє розвитку професійних компетентностей і підвищенню мотивації молодих учителів до тривалої педагогічної діяльності. Акцентовано, що успішна педагогічна інтернатура може значно знизити плинність кадрів, підвищити якість навчального процесу та забезпечити сталість освітніх традицій.
Система забезпечення якості освіти майбутніх фахівців зі спеціальної освіти в Україні
Стаття присвячена вивченню особливостей системи забезпечення якості освіти майбутніх фахівців зі спеціальної освіти на першому (бакалаврському) та другому (магістерському) рівнях вищої освіти в Україні. На основі аналізу сучасних українських досліджень визначено, що провідними в Україні й досі є те- оретичні методолого-концептуальні підходи до вивчення та розроблення цієї проблеми. На сьо- годні не представлено жодного комплексного практико-орієнтованого дослідження, у якому були б проілюстровані чи проаналізовані конкретні шляхи забезпечення / підвищення якості підго- товки фахівців зі спеціальної освіти. На відміну від українських досліджень зарубіжні пропонують конкретні практико-орієнтовані підходи до системи забезпечення якості освіти майбутніх фа- хівців зі спеціальної / інклюзивної освіти. Для проведення дослідження використано два критерії: наявність акредитації від НАЗЯВО (свід- чення про якість навчально-методичного забезпечення, кадрового забезпечення тощо відповід- но до критеріїв акредитаційної експертизи) та привабливість освітньої програми (обсяги пода- них заяв, кількість зарахованих здобувачів тощо за даними вступної кампанії 2023 року, порівня- но з такими ж показниками у 2024 році в Україні). Встановлено, що за першим (бакалаврським) рівнем вищої освіти 18 (33 %) із 54 освітніх програм мають акредитацію від Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, одна з-поміж них має акредитацію із визначенням «зразкова», 26 (48 %) — мають акредитацію від Мі- ністерства освіти і науки України, 6 — статус «умовна (відкладена) акредитація» та 8 (14 %) — статус «не акредитована». Щодо другого (магістерського) рівня вищої освіти, то із 55 освітніх програми 26 (47 %) акредитовано НАЗЯВО, 2 із них із визначенням «зразкова», 20 освітніх програм (36 %) акредитовано Міністерством освіти і науки України, 6 (10 %) — мають умовну (відкладену) акредитацію та 4 (7 %) — не акредитовані. Відповідно до визначеного другого критерію встановлено: абітурієнти при поданні заяв віддава- ли перевагу провідним закладам України у містах Львів та Київ. Також перевага для подання заяв надавалась університетам України, які знаходяться на заході країни, що є закономірним у межах безпекових умов. У 2024 ріці абітурієнти в основному обирали акредитовані освітні програми, проте не в усіх університетах вони є від НАЗЯВО — 4 ЗВО мають акредитовані НАЗЯВО освітні програми, 2 — акредитовані Міністерством освіти і науки України, 3 — умовні (відкладені) акре- дитації, 1 — не акредитовану. За другим (магістерським) рівнем вищої освіти зі спеціальності 016 «Спеціальна освіта» вибір ЗВО має переважно регіональний характер, крім того переважнабільшість освітніх програм є акредитованими НАЗЯВО. Встановлено різке збільшення абітурі- єнтів у 2024 році. Загалом по Україні кількість поданих заяв збільшилась на 34 % порівняно із 2023 роком, також збільшилась і кількість здобувачів, які вступили для здобуття другого (магістер- ського) рівня вищої освіти на 18 %.
Шлюбно-родинні настановлення сучасної молоді .
У статті проаналізовано проблему вивчення психологічної готовності молодих людей до шлюб- но-родинних взаємин, а саме: психологічну структуру уявлень молоді про сімейні ролі, чинники вибору шлюбного партнера, форми шлюбу та мотиву вступу в шлюб. У результаті емпіричного вивчення шлюбно-родинних настановлень осіб юнацького віку було виявлено домінування в них традиційних настановлень щодо важливого значення сім’ї як основної форми соціальної взаємодії, переважаючу орієнтацію молодих людей на зареєстрований шлюб. У питанні розподілу вла- ди та функцій в сім’ї опитані студенти виразили егалітарний підхід. У рейтингу значущості чинників успішного шлюбу найвищі позиції посіли: взаємне кохання, інтерес, взаєморозуміння, підтримка та подружня вірність, бажаними рисами шлюбного партнера визнано: вірність, чесність і повагу, що вказує на спрямованість опитаних студентів на подружньоцентриський шлюб. Опитуванням також встановлено факт переважання серед дослідницької вибірки низько- го рівня готовності молодих людей до шлюбу та сімейного життя. Серед чинників, які найбільше впливають на позицію молоді в ставленні до шлюбу й сімейного життя, найбільш пріоритетни- ми виявилися: власний приклад батьків, особистісні якості подружжя, уявлення молоді про ідеал чоловіка та дружини. Загалом зафіксовано переважання прогресивних шлюбно-родинних наста- новлень серед опитаної молоді
Консультаційна діяльність в епоху цифрових змін: можливості та перспективи
У статті досліджено трансформацію консультаційної діяльності в умовах цифровізації освіти, зокрема в сегменті освіти дорослих. Акцентовано увагу на зміні форматів, підходів та інстру- ментів консультування, які забезпечують ефективну комунікацію, гнучкість і доступність по- слуг. Метою дослідження є вивчення особливостей організації та проведення консультаційної діяльності за умов цифрових змін, визначення потенціалу сучасних цифрових ресурсів і прогно- зування напрямів їх подальшого розвитку. Завдання дослідження полягають у характеристиці ключових цифрових інструментів, аналізі їхніх переваг і обмежень, виявленні впливу цифрових технологій на ефективність консультаційної взаємодії, узагальненні викликів, з якими стика- ються фахівці у процесі цифрової трансформації. У центрі уваги перебувають такі інструменти, як Zoom, Google Meet, Padlet, Miro, Canva та Mentimeter, які активно застосовуються в онлайн-консультуванні. Розглянуто їх функціональність, можливо- сті для організації інтерактивної взаємодії, спільної роботи, візуалізації матеріалів і збору зворот- ного зв’язку. Визначено, що цифрові технології не лише сприяють розширенню аудиторії, а й дозво- ляють реалізовувати індивідуальний підхід до кожного здобувача освіти. Наголошено на тому, що основні тенденції цифровізації консультування включають: перехід до дистанційних форматів зав- дяки відеозв’язку та інтерактивним платформам, автоматизацію процесів за допомогою штуч- ного інтелекту, використання хмарних сервісів для збереження та обміну інформацією, інтеграцію інструментів аналізу даних для персоналізованого підходу. Окреслено перспективи інтеграції штуч- ного інтелекту, доповненої реальності та автоматизованих сервісів у консультаційний процес. Зроблено висновок, що успішна реалізація цифрового консультування потребує підвищення рівня циф- рової грамотності фахівців, розвитку інфраструктури, дотримання вимог кібербезпеки та адапта- ції цифрових інструментів до специфіки освіти дорослих. Цифрові технології виступають не лише технічним інструментом, а й каталізатором якісних змін у взаємодії між консультантом і клієнтом